Nowhere.To.Run.1993.720p.HDTV.x264-Funner
F Ă R Ă S C Ă P A R E
made by mntdaniel
DEPARTMENT OF PRISONS
- Ești bine? - Da, sunt bine.
- Sigur? - Da, du-te și verifică-l pe nenorocitul ăla.
- Amice. Amice, ești în regulă? - Da, mersi pentru întrebare.
Iar acum ia-ți labele de pe mine și deschide portiera.
Nu te îndrepta către pușcă, bătrâne. Deschide naibii odată portiera.
Piciorul meu!
E rupt!
Vino aici.
Mișcă. Știi și tu rutina bătrâne. Mâinile la spate.
Iar acum mergi.
- Piciorul meu! - Dă-te la o parte.
Brațul meu!
- Care e rupt, brațul sau piciorul tău? - Fața ta.
- Haide, circulă. - Ia-o mai ușurel. Ia-o mai ușurel.
Bine, dă-le drumul.
- Adu-l pe gras încoace. - Fă-o odată!
La naiba! La naiba! La naiba!
Dacă furi mașina... te-ai dus dracului.
Rahat!
Hei amice...
Haide, să mergem.
Ți-am zis eu că o să te scot. Și asta am și făcut.
- La naiba. - Billy!
Doamne. Doamne.
Eu ar fi trebuit să fiu în închisoare, nu tu. Eu ar fi trebuit să fiu.
Mă ierți?
- Te iert. Billy. - Mă bucur, omule.
N-aș fi putut purta povara asta tot restul vieții.
Billy...
- Crezi că asta ar trebui să te oprească? - Și niște whisky.
N-aș vinde carne fără whisky. Ce cauți pe aici?
- Vânez. - În costum?
- Ce vânezi? - Flamingo roz.
Poliția i-au prins pe 12 dintre cei 18 deținuți evadați.
Cei șase deținuți neprinși sunt considerați înarmați și periculoși.
Ai văzut vreodată vreun flamingo roz?
Nu domnule. N-am văzut niciodată ... și nu voi vedea niciodată vreunul.
- Ești sigur? - Da, domnule.
Cât face?
- Trebuie neapărat să mergem la culcare? - Da.
- Mulțumesc că mi-ați lăsat mizeria asta mie. - Cu plăcere.
- Văd nu v-ați făcut paturile dimineață. - Da.
Mămico, putem să ne luăm un alt câine?
O să vedem draga mea. Noapte bună.
- Și ție amice noapte bună. - Noapte bună, mamă.
Somn ușor.
- Cine i-a spus lui Dumnezeu "Dumnezeu"? - Dumnezeu.
Dumnezeu și-a zis "Dumnezeu"? De ce nu și-a zis Tom sau Charlie?
Pot să pun niște sare în asta?
Totul e în regulă.
Totul e bine. Totul e în regulă.
- A fost iar dinamită, nu? - Da.
- E în regulă dragă. Mănâncă-ți dejunul. - Unde-i sarea, mamă?
- Nu-i mai trebuie sare Mookie. - Haide, doar un pic.
- Bree, ai mutat tu solnița? - Nu.
Nu pot să cred.
E.T. a luat-o. Pe bune. A fost aici. L-am auzit.
- Când? - Aseară.
- E.T. e o invenție dragă. - Ba nu e. A fost aici, mamă.
Mookie, nu mai inventa lucruri.
- Dar nu inventez. - Ba da. Te rog, încetează.
"Cel mai tare tată din lume."
Hei Sam, sunt eu Billy. Aș fi vrut să fiu și eu acolo cu tine ca să împărțim banii.
Cred că dacă asculți asta acum, sunt toți ai tăi.
Îi meriți pentru că ai fost la închisoare tot timpul ăsta din cauza mea.
Mă întreb unde m-am dus.
Pe oriunde m-aș duce, am 50-50 șanse să-l întâlnesc pe Elvis.
Îți place costumul pe care ți l-am ales? Stai retras și nu mai intra în belele, așa cum faci tu de obicei.
Și Sam... mă bucur că te-am cunoscut.
Intră!
Intră Lonnie. Hai, intră.
Fă cunoștință cu domnul Dunston.
- Lonnie Poole. - Salut.
El se va ocupa de câteva aspecte legate de securitate și de supraveghere.
- Nu mă băgați în seamă pe mine. - L-am informat deja pe dl. Dunston de situație.
- Și cum merg lucrurile cu doamna Anderson? - E cam încăpățânată, dar cred că ne vom descurca.
Avem nevoie de bucata ei de pământ și de a vecinului ei Lewis.
Sunt 120 de hectare. Drept în mijlocul întregului proiect.
- Știu asta, dle Hale. - Și știi că nu ne putem permite asta.
Unde v-ați instruit, dle Dunston?
- La Departamentul de Poliție Cleveland. - De ce ai plecat de acolo?
Alege o carte.
Hai alege. Alege una.
Haide, alege o carte.
Ai văzut-o bine?
- Da. - Bine, pune-o înapoi în pachet.
Vreau să te întreb ceva Loonie. Cu femeia asta Anderson, ți-o tragi?
Nu-i treaba ta! Cine-i tipul ăsta?
- N-am vrut să spun nimic cu asta. - Nu sunt obligat să ascult porcăriile lui.
Loonie, n-am vrut să zic nimic cu asta. Îmi pare rău, omule.
- Asta era cartea ta? - Nu.
Nu?
Opa, cred că nu-mi mai iese deloc.
Lonnie, ce-ar fi să te întorci la muncă?
Mi-a părut bine Loonie. Și scuze de aia.
Nu sunt foarte optimist în legătură cu succesul prietenului nostru mai tinerel.
Unii din proprietarii de pământ pot să fie foarte greu de convins.
Atunci o să folosim forța.
- A fost frumos. - Da, a fost.
- Iar a venit să te vadă? - Nu vreau să vorbesc despre asta, Loonie.
Detonează pe la Braemer. Vor să facă acolo un lac.
Da. Toată casa mi se zguduie. Și ce?
Oamenii ăștia... când vor ceva, pot să joace foarte dur.
Ce vrei să spui?
- Îmi fac griji pentru tine. - Aici locuiesc.
- Ei nu mă sperie. - Ești tare de fire, știi asta?
- Ne vedem mâine. - Nu o să renunț la casa mea.
E.T... tu ești?
De ce nu ai aruncat mingea înapoi?
- Ai venit din spațiu? - Nu.
De ce ai o armă? Ești un tip rău?
Nu.
- Îți plac țâțele? - Câteodată.
Mie mi se par scârboși. Chiar foarte scârboși.
Numele meu e Mike, dar toată lumea îmi zice Mookie. Pe tine cum te cheamă?
Sam.
- Ne vedem mâine Sam, bine? - S-ar putea să nu fiu aici mâine.
Nu știi cum să faci un foc?
Trebuie să lași să intre aerul sau n-o să ardă.
- Vrei să gătești ceva? - O friptură.
Dă-o încoace. Ți-o gătesc eu.
Fir-ar să fie.
Mookie?
- Doamne. Trebuie mereu să strici totul? - Am voie să fiu aici. Nu ești șeful meu.
Ea e sora mea Bree. El e Sam. O să-i gătesc o friptură.
Când eu și tata mergeam în camping, mă lăsa pe mine să fiu bucătarul.
- Tu nu-ți amintești asta. - Ba da.
- Erai prea mic. A zis și mama. - Îmi amintesc.
- Unde-i tatăl vostru acum? - E mort. A avut un nevrism.
Un anevrism! Chiar nu știi nimic?
- E la cimitir. E schelet acum. - Ba nu e.
- Mookie? Bree? - E mama. Trebuie să plecăm. Pa Sam.
- Să nu-i spuneți nimănui că m-ați văzut aici. - De ce nu?
- Pentru că nu vrea, bine? Hai să mergem.
Vreau să-i spun lui mama.
- Dacă-i spui, îi spun că fumezi. - Da` nu fac asta eu.
Mami... ce a pățit?
- Lasă-mă în pace! - Mami.
Mamă? Mamă, cine sunt tipii ăștia?
Stați jos! Stați jos!
- Ieși afară! - Îmi sperii copiii!
- Dă-te afară din camionetă! - Lasă-i în pace.
Sam!
Cine dracu` mai ești și tu?
Sunt băiatul cu parcarea, iar voi îmi deranjați clienții.
Haide.
Stați aici.
- Cine ești tu? - E prietenul meu. Îl cheamă Sam.
O să-l lași să stea acolo așa?
- Ce vânezi? - Căprioare... de obicei.
Nu e sezonul căprioarelor acum.
- Da... și iepuri mai vânez. - Avem mulți iepuri mamă.
- Nu permit vânătoarea pe proprietatea mea. - Doar stau cu cortul eu aici.
Nu permit nici ca să stea cineva cu cortul.
- Cine erau oamenii ăia? - Haideți copii, e vremea de culcare.
- Nu mai putem să stăm un pic? - Nu dragă, să mergem.
- Nu i-am spus noapte bună lui Sam. - Spune-i noapte bună și hai la culcare.
Vin și eu imediat.
- De unde ești? - Quebec.
Cu ce te ocupi acolo?
- Contează cu ce mă ocup? - E o întrebare inocentă.
Sunt avocat.
- Unde ai învățat să te bați așa? - La Școala de Drept.
- Cine erau tipii ăia? - Braconieri, cred că.
Mulțumesc pentru cafea.
Noapte bună, d-nă.
Stai!
Poți să dormi în habarul meu pentru o noapte sau două dacă vrei.
Nu, mersi.
- Poți vâna aici cât vrei. - Credeam că nu permiți vânătoarea.
- Poate că m-am răzgândit. - Ți-e teamă că se vor întoarce tipii ăia?
- Lasă atunci. - Stai! Cât costă?
Cât costă pentru hambar?
- Nu trebuie să mă plătești. - Ești sigură?
Da.
La o parte! La o parte! Bree, de câte ori ți-am mai spus de asta?
Știi că nu ai voie să alergi în fața camionului. Nu e de joacă.
Mă întorc imediat.
Bună. M-am gândit că poate vrei să porți astea.
- Cine dracu ești tu? - Un prieten de-a lu` Clydie.
- Și care e numele tău, prietene? - Sam.
- În pantalonii ăia ai niște acte de identitate? - Da, desigur.
- Lonnie? - Aici sunt.
Sunt dezbrăcat.
Chiar nu mă interesează deloc.
- Cine-i tipul ăsta? - Ce crezi că faci?
- Cine e? - E vărul meu... din Quebec.
- El mi-a spus că e un prieten de-al tău. - Vărul de gradul trei din partea mamei.
Ce-i cu tine? Loonie, asta e ridicol. Lasă arma jos.
Scuze.
Pot să-ți vorbesc?
- Mai vrei? - Da, mersi.
Poți să-mi dai sarea?
Vechea motocicletă din hambar... Aș vrea s-o cumpăr.
- Cam cât ai vrea să dai pe ea? - Nu știu. 200?
- 300... accepți sau refuzi? - Accept.
- O să pleci cu ea? - Mai întâi trebuie s-o repar.
E prea stricată pentru a mai fi reparată.
El are un penis mare.
- Bree?! - Da, chiar are.
L-o văzut când se spăla în iaz.
Are un penis de talie medie.
- Da de unde știi? - I l-am văzut.
- Deja? - Nu mai vreau să aud despre penisuri.
- O să dormi în patul ei de acum? - Am zis că-i destul.
Nimeni nu o să doarmă în patul meu cu excepția mea.
Te-ai răzgândit? Vrei să mă ajuți?
Nu.
Dar e o ofertă al naibii de bună. Nici dacă ai vinde-o altcuiva n-ai lua atâția bani pe ea.
N-aș vinde-o nimănui altcineva.
Nu vreau s-o vând.
D-nă Anderson, vă cunosc situația financiară. Iertați-mă dacă asta nu e chiar foarte potrivit,
... dar s-ar putea să nu vă plătiți impozitele.
Și dacă nu o să vă puteți plăti impozitele, banca va fi nevoită să-și recupereze ipoteca.
Asta fiindcă tu ai cumpărat banca, ea nu făcea așa ceva până să veniți voi.
Doamnă, trebuie să înțelegeți că...
Va trece o lună pentru a primi ordinul de luare în posesie.
O să-și ia un avocat, care o să facă un apel.
Și asta o să ieie câteva luni bune. Și o să mai trebuiască să faci proces.
Dacă nu vrei s-o vinzi, n-o vinde.
- Iertați-mă... cine sunteți d-vă mai exact? - E vărul meu Sam.
O, bună. Franklin Hale. Încântat de cunoștință.
D-nă Anderson, mulțumesc pentru timpul acordat. Domniilor, mergem?
La revedere.
Uimitor, nu-i așa?
E doar o singură femeie într-un câmp de grâu. Și ce face ea?
Ne dă planurile peste cap.
Dezvoltarea propusă de mine e una din cele mai mari de felul acesta.
Ea reprezintă în comunitatea dvs. o investiție totală de un miliard de dolari.
Despre frumusețea naturii vorbim noi aici.
Trebuie să vă spun, că această vale a voastră...
Este unul din cele mai extraordinare și mai frumoase locuri pe care le-am văzut.
Și lucrul ăsta chiar e remarcabil.
Și vreau să vă asigur că sub nici o condiție compania mea nu visează să distrugă o asemenea frumusețe.
Dar voi aveți niște pământ în acest oraș care ar putea putea fi folosit mult mai eficient.
Așa fel încât ca toată lumea să beneficieze. Și vreau să va garantez fiecăruia că...
Tuturor ar trebui să vă fie rușine, că vă vindeți moșteniriile familiei pentru măscăriuciul ăsta.
Începeți să construiți o schiță de golf în jurul meu. Nu-mi vând pământul, să fie clar!
Vă rog, lăsați-l să vorbească. Are dreptul să vorbească. Vă rog, vă rog lăsați-l să vorbească.
Dragul meu domn, la început e și normal să existe și opoziție la un proiect.
Dar consiliul ales de voi a înțeles înțelepciunea proiectului nostru.
Și au fost foarte entuziasmați de ideile noastre.
Chiar nu mă interesează asta. Și știu despre tacticile pe care le folosiți voi prin oraș,
... și vă spun ca n-o să vă meargă nici cu asta.
Nimeni n-o să-mi spună ce să fac cu pământul meu, cu excepția mea!
E în regulă, Tom. Nu ne pot obliga să vindem.
Ești sigură? Ești sigură de asta, Clydie?
Hai să plecăm de aici, dragă.
Sam! Sam! Sam! S-a întâmplat ceva! Hai scoală-te odată!
- Ce? - Haide! Haide!
E hambarul vecinilor noștri, Sam.
Mookie, du-te și scoal-o pe mama ta. Și spune-i să cheme pompierii.
Du-te acum.
Tom.
- Ești bine? - Soțul meu e înăuntru. Te rog, ajută-l.
- Nu te apropia. Stai acolo! - Te rog, ajută-l! Te rog.
Lasă-mă să te ajut.
Ia-l pe ăla.
Hai să ieșim.
Tom.
Cinsternele cu gaz! Au să sară în aer!
Nu stați aici! Plecați de aici!
- Dumnezeule! - Clydie, cinsternele or să explodeze.
Nu vă apropiați.
I N F L A M A B I L
Uite, e în regulă acum.
- N-am mai văzut așa ceva. Te-ai ars? - Nu. Am fost norocos.
Sam, o să pleci acasă acum?
- O să mai rămâi? - Pentru o vreme.
O să pleci acasă cândva, nu-i așa?
Sam, chiar deloc nu mi-l amintesc pe tata... nu așa cum zic eu că da.
Nu-i nimic asta.
Mookie, ai făcut bine descoperind focul.
- N-am fost speriat. - Știu.
- Noapte bună. - Noapte bună.
Am fost aici de una singură de când a murit soțul meu.
Întotdeauna am crezut că pot să mă descurc indiferent de ce-ar apărea în viața mea.
De ce îți spun ție asta? Nici măcar nu te cunosc.
Sam...
- Așa te cheamă în realitate? - Da.
Câteodată mai obosești.
Mâine o să fiu bine. Dimineață, lucrurile vor fi mai bune.
Mersi.
- Pentru ce e chestia asta? - E pentru frâne. Fără ea, motocicleta nu se oprește.
- Dar asta? - Astea sunt garniturile pentru frâne.
- Hei, pe ce mașină lucrezi? - Nu lucrez pe o mașină, ci pe o motocicletă.
- Moto, ce? - O motocicletă.
- O motocicletă? - Da.
Nu ești de pe aici, nu-i așa?
- Și nici tu. - Da, așa e. Nici eu.
Tu ești canadianul ăla care l-a scos din flăcări pe Tom Lewis, nu-i așa?
- Tu ești tipul ăla, nu? - A salvat de asemenea și toți caii.
Asta a făcut? Uau! Asta cred că a fost ceva curajos.
- Și de care fel îi? - Ce fel de ce?
Pe care tip de motocicletă lucrezi tu?
Pe un Triumph.
Nu le mai fac ca pe vremuri, nu-i așa?
- Nu, nu le mai fac. - Da, chiar că nu le mai fac.
Hai să mergem.
Ne mai vedem. Noroc cu motocicleta.
Cam cât durează să înveți să conduci pe chestia asta?
Pot să-ți arăt chiar acum.
Nu vreau neapărat să știu. Atâta timp cât tu îți faci treaba ta.
- Ai grijă să nu te prindă, ai înțeles? - Credeam că ne-am înțeles cu poliția locală.
- A fost plătită, dar s-ar putea să se răzgândească. - Nu-i nimic de care trebuie tu să-ți faci griji.
- Cine își face griji? - Bun.
- Asta e cartea ta? - Da, cum ai făcut asta?
Magie.
- Mami, asta e nunta ta? - Da.
Hai intră.
- Vrei niște cafea? - Da, mulțumesc.
Sam, asta e tatăl meu. Haide, uită-te la el.
- Mami, de ce te poartă tata în brațe? - Fiindcă, asta trebuie să facă mirele.
Își poartă nevasta în brațe, în semn că-și încep o viață nouă împreună.
- Asta-s eu! - Așa de mică.
Pariez că știa să sărute bine.
Da, știa.
E foarte frumos aici.
E Valea Lunii. Așa îi zicem noi.
Simți mirosul de violete?
Nu-i miros mai frumos pe pământ decât cele de violete.
Nu ești obișnuit cu toate astea.
- Nu ești căsătorit, nu-i așa? - Am fost.
Acu` mult timp în urmă.
Ți-e dor de soțul tău, nu-i așa?
Da.. sunt zile în care îmi lipsește foarte mult el.
Ai vrea să dormi în camera mea astă seară?
Ești o femeie foarte specială.
Ne vedem mâine.
- Bună. - Bună.
- E cam târziu, Lonnie. - Nu e mai târziu ca de obicei.
Vino încoace.
- Ce s-a întâmplat? - Nu prea am chef.
Bine.
- Copiii sunt treji? - Nu.
Atunci, ce s-a întâmplat?
- Ești supărată de treaba cu hambarul? - N-are de-a face nimic cu hambarul.
- Atunci, care-i problema? - Nu știu.
Când îți dai seama, să-mi dai și mie de știre!
Nu o să mai cultive prea multe pe aici de-acum înainte.
Nenorocitule!
A treia lovitura, ai ieșit afară.
Nu știu câte știi despre afaceri, dle Dunston. Lucrurile astea pot fi puțin complicate.
Lasă-mă să-ți clarific situația. La ce o să se ajungă asta.
Dacă nu am pământul dna Anderson până la sfârșitul săptămânii, îmi pierd permisele.
Dacă îmi pierd permisele, pierd afacerea asta. Dacă pierd afacerea asta, intru în șomaj.
Dacă tu și armata ta de căcăcioși nu puteți să convingeți o femeie să-și vândă pământul,
atunci trebuie să-mi găsesc pe altcineva care să poată.
- Deci Lonnie, ce-ai aflat despre el? - Știu că nu-i vărul ei.
Bun Lonnie.
Uite ce, nu-mi pasă cine nu-i el. Nenorocitul ăsta chiar începe să mă deranjeze.
O să trebuiască ca să mă duc la ei,
ca să-i arăt care-i sunt opțiuniile și să-l conving ca să nu mai stea pe aici.
Uite, ia-o ca pe o favoare personală dacă m-ai lasa pe mine să dau primul în el.
- Serios? - Pe bune.
Bine.
Clydie nu-i aici.
Știu asta.
- N-am văzut nici până acum actele tale. - Credeam că am trecut de faza asta.
Stai acolo.
Pune-ți mâinile pe ușa hambarului. Mișcă!
Întinde-le!
- Mă arestezi? - Poate.
- Pentru ce? - Încă nu m-am decis.
De ce n-o lași în pace?
Dai totul peste cap! Pentru binele tuturor, pleacă de aici.
Dacă-ți pasă de ea, n-ai fi făcut asta.
Sam?
Sam, ce s-a întâmplat?
Are vreo legătură cu ceea ce s-a întâmplat astă-noapte?
- Dumnezeule, cine ți-o făcut asta? - A fost ceva personal.
De ce faci asta? De ce nu vrei să vorbești cu mine?
Nu știu cine ești. Nu știu de ce ești aici.
- Vrei să plec? - Da!
Nu chiar.
Nu știu exact.
Nu știu ce vreau.
Și nu știu ce fac.
- Bună mamă. - Bună dragă.
- Unde-i sora ta? - Nu știu, cred că se joacă pe undeva. Unde-i Sam?
- Încă mai doarme. - Ba nu, nu-i în hambar.
- A stat în camera mea. - Toată noaptea?
- Super! Pot să mă duc să-l văd? - O, dragă e foarte obosit.
Mai lasă-l să doarmă câteva ore, bine?
Câteva ore? Ce i-ai făcut?
Mookie?!
E careva acasă?
- Bună ziua. - Bună.
Fetița asta vă aparține?
- Bree, ce făceai? - Mă jucam. Și a vrut și el să se joace cu mine.
Poate să scoată o carte magică din urechea mea.
Serios?
Dnă Anderson, n-ar trebui să lăsați copilul să se joace departe de casă.
Ne cunoaștem cumva?
Nu.
Intrați înăuntru.
- Pa. - Pa-pa.
Ei bine, sunt surprins să văd că încă mai ești aici.
- Ba nu, nu ești. - Ba da, chiar sunt.
Dacă te mai văd lângă ea sau lângă copii, te omor.
Uite ce, pari un tip deștept. Femeia nu merită.
Când o să se ajungă la durități, n-o să mai ai de-a face cu șeriful ăla,
ci cu mine.
Ai înțeles?
Abia aștept.
La fel și eu.
- La revedere. - Da, pentru moment.
Cei de la FBI tocmai au plecat din biroul meu.
- Ce vrei? - Știu cine ești.
Am să le fac tuturor o favoare. Pleacă... du-te undeva, numai s-o faci acum.
Altfel n-am să fiu în stare să opresc ce s-ar putea întâmpla.
Cum rămâne cu Clydie? Cum rămâne cu locul ăsta?
Tu faci asta mai greu pentru ea decât ar fi trebuit să fie.
Dacă ții la ea, ai să pleci.
Iisuse!
- Înainte am fost un hot. - Nu mă interesează.
În timpul unei lovituri la o bancă, un gardian a fost împușcat.
Deci ești un criminal?
Nu.
Billy, un băiat... L-am luat cu mine la câteva lovituri.
Gardianul era să mă împuște, numai că Billy a tras primul în el.
Și eu am fost prins.
N-aveai nici un drept. Să te ia naiba! N-aveai nici un drept să intri în viața noastră!
- Trebuie să pleci. - Ai să pierzi locul ăsta.
Ba nu.
Pot să-mi port și singură de grijă.
Mă descurcam foarte bine înainte ca tu să vii aici.
Am fost singură de mult timp.
Și eu am fost.
Sam.
Clydie, m-am gândit că e mai ușor să-ți vorbesc pe casetă.
Dar acum nu mai sunt așa de sigur...
Asta-i excelent Lonnie! Foarte excelent Loonie!
De ce l-ai lăsat să plece? Ai fi fost faimos acum dacă l-ai fi arestat.
Nu cred că acum era momentul potrivit ca locul asta să fi fost mișunat de polițiști și de federali, nu?
- Zici bine, Loonie. Zici chiar foarte bine. - Asta îmi place la tine Loonie, întotdeauna gândești.
Nu cred că o să mai fie atât de dificil acum ca să-i spargem rezistența dnă. Anderson.
- Mă apuc de asta chiar acum. - Mulțumesc Lonnie.
Să știi că nu-mi pasă dacă a zis șeriful c-a plecat din oraș, eu încă-l mai consider periculos.
Și eu la fel.
Cred c-ar trebui să ne ocupăm personal de problema asta.
- Bună Pete. - Salut.
- Ce mai e nou cu tine? - Mai nimic.
Bună ziua...
Scuzați-mă.
Motocicleta de afară vă aparține?
Da.
- Ați reparat-o dvă? - Avea nevoie doar de niște schimburi de piese.
N-a fost cine știe ce.
- De unde sunteți? - Quebec.
- Ai venit cu ea tocmai din Canada? - Da.
Trebuie să fiți un mecanic bun.
- Cafea? - Te rog.
Vrei să mănânci ceva?
- Ce ai? - Specialiatea de astăzi e chifteluțele.
Nu sunt rele, sau poți să mănânci restul din friptura lu` ăla.
Mookie?
Clydie, m-am gândit că e mai ușor să-ți vorbesc pe casetă.
Dar acum nu mai sunt așa de sigur...
N-aș putea niciodată să schimb ceea ce-am făcut, indiferent cât aș regreta-o.
Mookie o să audă multe lucruri despre mine. Majoritatea nu vor fi adevărate.
Spune-i te rog la revedere din partea mea.
Și mai zii că n-am vrut să rănesc pe nimeni... mai ales pe el.
La naiba.
Nenorocitul naibii!
Adu un elicopter aici imediat! Vreau ca el să fie urmărit.
- Mamă, ce faci? - Încui geamul doar.
- Noi nu încuiam niciodată geamul. - Ei bine, de acum o să le încuiem.
Mami, ți-e frică de ceva?
Draga mea, sunt doar precaută. E o diferență asta de a fi speriat.
Clydie.
Kentucky Avenue.
- Cine are asta? - Nimeni.
Un șase. Unde e? Unde e? Unde sunt eu?
- Fugiți! Fugiți! - Du-te după copii. Du-te și ia copiii.
Fugiți!
Ce vreți?
Jack, încearcă să folosești scările.
- Bree, hai sus. - Deschide ușa, puștiule.
Deschide ușa asta nenorocită odată.
- Am să ies pe geam și mă duc să caut ajutoare. - Nu poți să faci asta. O să cazi.
- Ba nu. Am mai făcut asta. - Te zic lu` mama.
- Mamă! - Bree.
- Ăla micu` a ieșit pe geam. - Vă rog, nu-mi răniți copiii.
Clydie?
Ce s-a întâmplat?
Lonnie!
Acum du-te și găsește celălalt copil.
Sunt aici prostănacule.
Nu te mai ascunde puștiule.
Hai ieși fiule, nu o să te rănesc.
- Sam? - Stai aici.
Fir-ar să fie. O să-l omor pe ticălosul ăla mic.
Bine, gata cu amenințările și cu prosteala.
Știi de ce suntem aici. Vino încoace scumpo. N-o s-o rănesc. N-am s-o rănesc. Haide.
Stai aici și fără zgomot.
M-am săturat de orașul ăsta! M-am săturat de tine! Vreau doar să merg acasă.
Iar acum semnează naibii odată contractul. Uite pixul și semnează.
- Îmi pare rău că s-a ajuns la asta. - Semnează aici.
- Foarte bine. - Du-te dracului.
Iar acum ieșiți afară! Plecați.
- Asta e casa mea! - Nu, nu putem să plecăm decât după incendiu.
Ce?
- Mă tem că nu pot să-mi asum riscul. - Al, dacă vrei...
Ai grijă de ea. Ai grijă la ea.
Unde e?
Ridică-te! Ridică-te!
Sam! Sam!
Lasă-l... în pace.
- Sam. - Ești în regulă?
Stai în spatele meu.
Sam!
La revedere, nenorocitule!
- Clydie! - Sam!
- Nu te apropia. - Dă-i drumul.
- Nici măcar să nu te gândești. - Dă-i drumul.
Stai acolo. Acolo să stai.
Aruncă arma! Pune arma jos acum!
Pune arma jos.
- Bree? - Mamă!
- Pune-ți mâinile deasupra capului. - Sunt Franklin Hale. Dețin jumătate din valea asta.
- E un deținut care a evadat, și e înăuntru. - Întoarce-te cu fața spre casă.
Fă-o odată.
Pleacă! Încă mai poți scăpa. - Nu.
Sam Gillen, casa e înconjurată. Ieși afară cu mâinile deasupra capului.
De ce te vor pe tine? Tu n-ai făcut nimic rău.
Acum cândva timp, am făcut niște lucruri pe care nu trebuiau să le fac.
- Te vor băga la închisoare? - Da.
- Nu vreau să pleci. - Trebuie să plec.
Dar eu nu vreau ca să pleci.
La revedere Mookie.
- La revedere Bree. - Pa Sam.
Ai să te întorci?
Voi găsi o cale. Cumva, voi găsi o cale de a mă întoarce la voi.
Indiferent de cât ar dura, noi vom fi întotdeauna aici.
Știu.
- Te iubesc. - Și eu te iubesc.
Ai salvat multe vieți pe aici. Asta ar trebui să conteze ceva.
Sam.
Rămâi cu bine, prietene.
Pa Sam.
Hai du-te.
Nenorocitule, știi cine sunt eu?
Știu ce ești.
Traducerea și adaptarea: mntdaniel@yahoo.com